Hansemann dro en gang ut til verdens mange land
Stokk og hatt kler ham godt Er jo riktig flott
Stakkars mamma lei seg var Ingen Hansemann hun har
"Lykke til, sønnen min" "Kom nå snart igjen"
Vinter, vår, i syv år Hansemann i verden går
Til han vil snu igjen og vender nesen hjem
Men nå fins ei Hansemann Nei, en voksen Hans er han
Spent han er på om enhver kjenner ham igjen
RUSSLAND TAMAN-HALVØYA 1943
Regimentet anroper korporal Steiner.
Steiner?
Kan du høre meg, Steiner?
Godt slakt!
Se! Mitt nye våpen.
Skaff deg et selv. Ammunisjon!
Se på det.
Ikke noe nytt.
Se hva jeg fant, Steiner. En liten, russisk rekrutt.
Legg den bort.
Fort dere!
Vi drar.
Be Meyer skaffe transport fra post sju. Ta gutten med.
Skyv!
Kom igjen! Fortere!
Stans.
Dette fordømte landet! Det var en gang et eventyr, -
- men jeg har følelsen av at det vil sluke oss.
Kaptein Stransky, sir.
Oberst Brandt. Velkommen!
Dette er min adjutant. Kaptein Kiesel.
- Hvordan står det til? - Takk, forferdelig. Jeg har diaré.
Dette er din adjutant, nykommeren løytnant Triebig.
- Kan vi by på et glass vin? - Ja takk, gjerne.
En mosel 37-årgang her i det sørligste Russland!
En flaske moselvin hører like lite hjemme her som vi.
- Skål, mine herrer. - Ikke skål for meg!
Det er bortkastet.
Skål for at krigen måtte ta slutt.
Oberst... Hvorfor syns du vårt nærvær her er så urimelig?
Hvorfor ba du om å bli overført hit?
Jeg vil ha Jernkorset.
- Han kan få et av mine. - Nei, nei. Jeg bare spøkte.
Det samme lurte min divisjonssjef i Frankrike på.
"Kan ikke stanse deg," sa han. "For uten deg, faller Østfronten."
"Reis, din heltemodige tverrpomp!"
Heltemodig tverrpomp. Det var akkurat det han sa.
Jeg skåler ikke for krigens slutt.
Skål for alle verdens tverrpomper!
Oberst! La meg gjøre noe helt klart for kaptein Kiesel.
Jeg meldte meg frivillig, fordi jeg tror dyktige menn behøves her.
Det er på tide å knuse myten om russisk uovervinnelighet.
- Og hvordan gjør vi det? - Stive opp moralen...
Straffe dem som ikke adlyder, inngi ny respekt for ledelsen.
Dårlig moral går hånd i hånd med nederlag etter nederlag.
Du er ny her, så jeg bebreider deg ikke for å prate som en...
Tverrpomp!
Jeg kjenner ikke den russiske fronten ennå, men...
Jeg tror ikke at den tyske soldats idealer...
Den tyske soldat har ingen idealer lenger.
Han kjemper ikke for Vestens kultur, for en styringsform, -
- eller for det helsikes partiet. Han kjemper for sitt liv!
Jeg er soldat, sir. Og det er min plikt å underkaste meg-
- mitt lands prinsipper, om riktig eller galt.
Oberst Brandt! Løytnant Meyer til Dem.
- Steiner kommer. - Hvordan er formen?
Som vanlig.
Jeg vil underrettes når de har hvilt ut.
Kaptein Stransky er her. Sett ham inn i vår situasjon.
- Steiner er tilbake. - Selvfølgelig!
- Hvem er Steiner? - Han kan by på problemer for deg.
Han er en førsteklasses soldat, så vi vender blikket bort.
Har du noe å tilføye, Kiesel?
Steiner er en myte.
Men slike menn er vårt siste håp.
Og i den forstand er han en meget farlig mann.
Det får jeg se.
Om du tillater...
Nå? Hva syns du om vår nye kaptein?
Han tror han har fått i oppdrag å få åndsherredømme over oss.
For slik å stå som symbol for renheten til den tyske Wehrmacht.
I nederlagets time.
Tenk om Stransky og Steiner blir de siste!
Kaptein Stransky! Velkommen til 2. tropp.
- Løytnant...? - Meyer!
Jeg skal vise deg kvarteret ditt, og informere deg om situasjonen.
- Hvor er bunkeren min? - Der nede.
- 2. tropp holder vakt. - Hvor er de?
De har vært ute på rekognosering.
- Hvem er troppssjef? - Korporal Steiner.
Hva er så spesielt med ham?
Han reddet oberst Brandts liv under angrepet på Novorossijsk.
Og mitt også.
Korporal Steiner!
Jeg er kaptein Stransky, din nye kompanisjef.
Ja, sir.
- Hvem er det? - Korporal Schnurrbart.
- Og den andre? - En russisk fange, sir.
Du vet vel at vi har ordre om ikke å ta russiske fanger.
- Bli kvitt ham! - Hvordan da, sir?
- Skyt ham! - Gjør det selv, sir.
Det skal jeg gjøre. På stedet.
Så tar jeg meg av deg.
Det behøves ikke. Jeg skal selv sørge for at det blir gjort.
Møt opp i bunkeren min om en time med full rapport.
- Oppfattet? - Ja, sir.
- Korporal Steiner? - Jeg er Lily Marlene.
Kom hit, gutten min.
Steiner!
Ta den nye hæren vår i øyesyn.
- Hva heter du? - Menig Dietz!
De sender oss unger nå.
Menig Dietz... Hvor lenge har du vært i Hæren?
- Seks uker! Som frivillig. - Meld deg aldri frivillig her.
Hold øye med Krüger og meg, og gjør nøyaktig som vi sier.
- Oppfattet? - Ja, sir!
- Og ikke kall meg "sir". - Unnskyld.
Bli med den illeluktende fyren der. Gi ham Schillers køye.
Kern... Se om du kan finne en jakke eller et teppe til gutten.
- Hent Schillers jakke. - Ja, sir! Beklager.
- På stedet hvil. - Takk, sir.
Her er rapporten.
Jeg beklager det som skjedde i ettermiddag.
Men en ordre er en ordre.
Det er vrient nok å fø våre egne, om vi ikke også skal ta fanger.
Dessuten er det farlig.
Jeg har lest interimrapporten din, og har gleden av å opplyse-
- at oberst Brandt og jeg vil anbefale at du blir forfremmet-
- med øyeblikkelig virkning.
Det ser ikke ut til å gjøre inntrykk?
Nei, det gjør ikke det.
Jeg har lest rapporten. Har du noe å tilføye?
- Vi får snart høre fra russerne. - En offensiv?
- Når? - Snart.
- Og troppen? - To drept, en savnet.
- Hvordan? - Kuler! Bombekastere, artilleri.
Uflaks, syfilis... Det vanlige, kaptein.
Og den savnete? Lette dere etter ham?
- Hvorfor ikke? - Det ville være uansvarlig-
- å risikere en hel tropp for én mann.
Det ville være hva for noe?
En underoffiser tillater under ingen omstendigheter savnete.
- Jeg skal forsøke, sir. - Det vil jeg gjerne ha skriftlig.
Vet du hva, korporal... sersjant!
Jeg tror du overvurderer din rolle.
For tiden innbiller jeg meg ikke noe slikt, sir.
Da vil jeg foreslå at du ikke undervurderer meg.
Alt du er, eller måtte bli, avhenger av meg.
Det skal jeg huske. Men la meg få tilføye-
- at man er som regel det man føler seg som.
Åpenbart.
Tre av!
- Er straks tilbake. - Er det en hilsen?
Triebig.
Forsiktig, Steiner.
- Han fordrar deg ikke. - Jeg overlever nok.
Han er ikke en hvilken som helst partitilhenger.
Men en reinspikka prøyssisk militæraristokrat.
- Hvorfor kommer du med epler? - For å spise dem!
- Kjenner du de herskende klasser? - Hva har de å herske over?
Stransky vil overleve krigen. Og han vil sitte igjen med jorda.
Rikdommen...
Og sin status. Men han er farlig hvis han taper.
- Han lever i en annen verden. - Nå lever han i min verden.
Vil du bli med inn? Jeg vil gjerne vise deg noe.
Ikke bare drikk, Kern. Hjelp oss!
Han skal leve Han skal leve...
Han skal eldes Han skal eldes...
Hurra! Hurra! Hurra!
- Jeg ante ikke at dere visste det. - Vi kan da rekognosere!
Gratulerer med dagen, løytnant Meyer.
Forklar alt til kapteinens oppasser, så han ikke tar feil.
Og pass på uniformen. Han er nøye på slikt.
Russisk vodka, tysk vin, kylling...
- Hvordan har du klart å overleve? - Han er vår beste gribb.
Skål, alle sammen!
Skål for den siste russiske kule!
Måtte vi overleve!
Skål for kona. Kjæresten. Kvinnfolk!
Skål for damene på Folies Bergéres.
Og for jentene på Reeperbahn!
Varsomt, varsomt.
Skål for Dietz' møydom.
Spill kortene dine godt, så får du møte Triebig.
Du trenger bare bøye deg framover.
Her kommer kaka.
- Dette skulle Stransky sett. - Hvem?
Hold opp! Hva driver vi med? Leker bursdagsleker-
- midt oppi hele dritten? Hold kjeft!
Vil dere feste? Så drikk, da! Bli fulle!
- Slapp av. - En kule til hver av dere.
Ikke rør meg! Det oser dritt av deg.
La oss ikke ødelegge Meyers bursdag.
Gratulerer, løytnant.
Ha det moro.
Jeg vil ha en vodka til.
Løytnant Meyer skal møte den berømmelige kaptein Stransky-
- som vi alle skal treffe snart. Vi er her for å feire, så drikk!
Hva med en sang, for pokker!
Takk, sir.
- Hvor var du før du kom hit? - I Sør-Frankrike.
- Biarritz. - Der er jeg godt kjent.
Sitt ned og fortell! Det er slikt et vakkert land.
- Overgangen må ha vært tøff. - Jeg ba om det selv, sir.
Slik jeg gjorde. Det var interessant.
- Og oppasseren din? - Vi tjenestegjorde sammen.
Å, de franske jentene! "Comme elles sont délicieuses."
- De franske jentene, Triebig! - Dem hadde jeg ikke mye tid for.
Sier du det? Hva med deg, Keppler?
- Nøt du de franske jentene? - Nå og da.
På Avignon-brua der går dansen, der går dansen
Si meg en ting, Triebig. Liker du soldatlivet?
Jeg liker det, men det er også merkelig.
Det er en annerledes verden. En farefull verden, bare for menn.
En verden uten kvinner.
Ikke sant, Keppler? En verden uten kvinner.
Jeg har en teori om at menn lett klarer seg uten kvinner.
En manns virkelige skjebne er ikke bare å fostre barn.
Ikke bare fødsler og godterier.
Men å være fri til å herske og kjempe.
Å leve en manns liv, med andre ord.
Kvinner er mest til bry. Men noen ganger en nødvendighet.
Jeg er soldat, sir. Må jeg, kan jeg klare meg uten kvinner.
Hva med deg, Keppler?
Klarer du deg uten kvinner?
Jeg adlyder bare ordrer, sir.
Det svaret liker jeg! "Jeg adlyder bare ordrer."
- Hva er fornavnet ditt? - Josef.
Josef, Josef...
Hvis det kan være deg til hjelp, skal jeg formulere tankene dine.
Du foretrekker mannssamfunnet framfor kvinnesamfunnet, uansett.
- Jeg skjønner ikke hva du mener. - Triebig, da!
Du trenger ikke spille for meg, av alle mennesker.
Stemmer, ikke sant? Du foretrekker mannssamfunnet.
Vi er alle soldater. Det er ikke noe galt i det. Si ja!
- Mulig. - Du sa ja.
Du sa ja. Han sa ja. Ikke sant, Keppler?
Han sa ja. Du sa ja! Keppler? Han sa ja!
lkke sant, Keppler? Høyere!
lkke sant, Keppler? Si ja! Høyt!
- Ja. - Høyere!
Ja!
Jeg kan forsikre dere om at hvis dere blir tatt...
Blir dere hengt langsomt, begge to.
Sammen.
Kom dere ut!
Det er snart tomt for ammunisjon. Sektor tre trenger flere 9mm-ere.
Sektor Z 47: ingen skader. Vi fikk forresten ikke posten.
Henda bort fra lusa mine!
- Faen! - Ikke nå igjen!
Rap før du fiser. Slik lyder regelen.
Sektor 7. Ingenting å melde.
Få ham ut!
Kom deg ut, Kern. Litt fort!
Nei! Russerne kan tro det er sennepsgass, og det er forbudt-
- ifølge Genéve-konvensjonen.
- Når gikk eksospotta di i stykker? - Jeg har ingen problemer.
Du også, Krüger? Er det din naturlige odør?
Idioter! Det er ikke tilfeldig at jeg er møkkete.
Hadde dere vært ute like lenge som meg, ville dere visst hvorfor.
Jeg lærte det etter Stalingrad.
Naturlig hudfett, kombinert med møkk, gjør en vanntett.
Vanntett?
Klart det!
- Hvordan går det? - Stille.
- For stille. - Ja.
De venter til grålysningen.
- Hva gjør vi her, Rolf? - Vi sprer tysk kultur-
- i en desperat verden. - Har ikke noen sagt-
- at krig er det høyeste uttrykk for et utviklet folk?
- Frederick von Bernhardt. - Og von Clausewitz sa...?
- "Krig er politikkens fortsettelse." - "Med andre midler."
Ja. Med andre midler.
- Tenker du på dine barn? - Hele tida.
- Hvor er de? - Jeg vet ikke.
Tar man av én uniform, finner man alltid en ny en under.
Alt er tilfeldig.
Hendenes tilfeldighet. Mine eller andres.
Men alle uten forstand.
Fra en ekstremitet til en annen.
Og ingen av dem fungerer.
Eller kommer noensinne til å gjøre det.
Her står vi i midten, i ingenmannsland, du og jeg.
Dra hjem!
Steiner!
En prøve.
En prøve?
Et angrep!
Skaff motild øyeblikkelig, ellers blir vi knust.
- Jeg trenger hjelp. - Du er ikke alene.
Hva mener du? Jeg er alene!
Steiner og Triebig er dratt. Jeg vet ikke hvor Meyer er.
Er han død?
Finn dem!
- Gå til motangrep raskest mulig. - Ja, sir.
Hold stillingen.
Jeg går til motangrep.
Hvor er geværet?
Ammunisjon!
Angrip! Ned med deg!
Over dit!
Reparer telefonen.
Tilbake!
Hold posisjonene! Fortsett å skyte!
Fremad!
Vi vinner!
Hvor blir det av tanksene?
Telefon!
Meyer!
- Hvor blir det av motangrepet? - Vi angriper og forsvarer oss!
Jeg er såret, men gir meg ikke. Jeg kjenner min plikt.
Mer ammunisjon!
Se på meg.
Følg lyset.
Se på meg en gang til.
Sersjant...
Har du sovet godt?
Sånn passe.
- Lukt. - Ingenting.
Hva med smakssansen?
Den kommer seg.
Det er vanlig ved en hjernerystelse.
Du har vært slik en uke. Du får nok sansene tilbake snart.
Du har vært skadet mange ganger de siste par årene. Bivirkninger?
Hodepine. Uskarpt syn.
Jeg kan ikke lenger urinere ut av det venstre øret, -
- men ellers føler jeg meg ganske frisk.
Legene anbefaler at du blir her i tre uker til.
Så anbefaler de permisjon.
Hjem.
Schnurrbart?
General von Hessel!
God dag, soldat. Si meg, hvordan går det?
Han har en alvorlig hjernerystelse, og er høyt dekorert.
Jeg vil ha 65 prosent av disse tilbake i tjeneste innen tre dager.
Mat!
Utsøkt! Ta kjøttet og vinen inn i stua.
Kom og spis, alle sammen. Spis!
Dere har godt av grønnsaker. Fra overkommandoen.
Alle ser ut som andre her.
- Var det et stygt anfall? - Du var veldig voldelig.
- Voldelig? - Voldeligheten gir seg. Det må den.
Må det bli slutt på volden, sier du?
- Nei, jeg har vakt. - Ta en slurk.
Da blir jeg kastet ut.
Danser du?
Hold flaska.
Så holder jeg deg rundt livet. Og så danser vi.
Hør her. Dette er latterlig.
Det er deilig. Det kjennes godt.
Schnurrbart!
- Har du gått deg vill? - Dessverre, Rolf.
Jeg ble truffet i beinet da du ble truffet i hodet.
Ferien min er over. Jeg må tilbake til det begredelige Russland.
De tok alle ut av sykehuset og henter visst dine soldater også.
Har du lyst til å være med?
Klar til avgang!
- Stans den lastebilen, korporal. - Hva babler du om?
Det er en ordre, for pokker!
Rolf? Hva er det?
- Hva er i veien? - Jeg reiser tilbake.
Jeg trodde du skulle reise hjem.
Jeg har ikke noe hjem.
Mitt hjem. Vårt hjem...
Elsker du krigen så høyt?
Er det det som feiler deg, Steiner?
Eller frykter du hva du vil være uten den?
Lenge leve Tyskland!
- Vent, sa jeg. - Jeg mente det ikke. Du er gal!
Rolf!
- Din jævel! - Schnurrbart!
- Hartwig! - Godt å se deg, Schnurrbart!
Tatt med buksa nede igjen, hva?
Anselm.
Velkommen tilbake, sersjant.
Hellerbach.
Krüger!
Du kom for tidlig. Jeg vil ikke prate med deg.
Kom deg opp, din skurk!
Jeg har savnet dere.
- Men hva er nå dette? - Det er partimedlem Zoll.
En gave fra kaptein Stransky.
- Er du medlem ennå, Hollerbach? - Skulle gjerne danset med partiet.
Stille! Partiet er overbevist om at vi vinner.
Ja, klart vi skal vinne krigen!
Jeg håper dere kan alles nummer og mødrenes pikenavn.
Utenat.
Så ikke Gestapo arresterer feil mann, kvinne eller barn.
Jeg blåser i hva du tror på, eller hva du har utrettet.
Du har plikter overfor oss. Troppen og meg.
Innfri de forpliktelsene, ellers får du en bajonett i ræva.
- Oppfattet? - Ja, sir.
Jeg leker sykesøster for lag tre. Noen frivillige?
Du får gå alene denne gangen.
Hva er dette? Hare? Jeg tar deg.
- Her. Ta deg en støyt. - Skål, Rolf.
Mine herrer...
- Papirer å undertegne. - Senere.
Hold opp! Vær forsiktig!
Den skal behandles ordentlig.
- Sersjant Steiner til tjeneste. - Kom inn.
Dere kan gå.
Velkommen tilbake, sersjant.
Vær så god å sitte.
Gjør deg det bekvemt.
Nå som du er tilbake, og det er jeg glad for, -
- burde vi to begynne på ny frisk.
Men det viktigste er at regimentet mener, eller syns, -
- at jeg fortjener Jernkorset nå.
De vil ha to vitner på at jeg anførte motangrepet-
- og kastet ut russerne.
Jeg har oppgitt løytnant Triebig og deg.
Spesielt deg.
Løytnant Triebig har allerede skrevet under.
Skal dette være en privat samtale?
Du tenkte vel det, ja.
Skal det være litt vin? En mosel fra 36.
Jeg tar litt.
Takk, sersjant.
Men husk at det både i det sivile og i det militære-
- gjøres forskjell på folk.
Var det det du mente da du sa: "Alt du er og måtte bli-
- avhenger av meg."
Forskjellen ligger i etisk og intellektuell overlegenhet, -
- som er en følge av slektskap og klasseforskjeller.
Hvis jeg ikke tar feil, var Kant sønn av en salmaker.
Og Schuberts far var en fattig lærer.
Kanskje talent, følsomhet og karakter ikke lenger er-
- forbeholdt den såkalte overklassen.
Kant og Schubert var unntak.
Vi snakker om generelle termer. Ikke individer.
Men jeg er et individ. Og det er du også.
Sa ikke der Führer at klasseforskjeller skulle bort?
Jeg er offiser i Wehrmacht, ikke et partimedlem.
Jeg er prøyssisk aristokrat, og vil ikke forveksles.
- Da er vi for en gangs skyld enige. - Bra.
- Men han er fremdeles vår Führer. - Dessverre.
Det er et annet spørsmål. Det er ikke opp til oss å vurdere.
Hvorfor er det så viktig for deg?
Det er bare et stykke verdiløst metall.
For meg har det verdi.
Hvorfor er det så viktig for deg? Fortell meg det!
Hvis jeg kommer tilbake uten Jernkorset, sersjant...
Kan jeg ikke se familien i øynene.
Jeg syns ikke du fortjener Jernkorset.
- Hvor skal du? - Til troppen min.
- Det er galskap! - Kom deg vekk!
- Steiner! - Skaff bårer!
Steiner!
Hvor er de andre?
Alle er døde.
Hør her.
Vi drar nå. Kommer du deg opp og følger etter meg?
I tre timer... Tre timer har jeg vært her alene.
Jeg vil aldri være alene mer.
- Jeg vil aldri være alene mer. - Ingen skal gå fra deg.
Hvorfor fikk ikke jeg vite at Steiner var tilbake?
- Jeg fikk ikke tid. - Han må melde seg her-
- for å diskutere vår vanskelige situasjon. Forstått?
Nå får vi se.
Jeg liker ikke tonen hans. Jeg er lei hele situasjonen.
Det spiller ingen rolle. lfølge pålitelige kilder, -
- har hovedkvarteret allerede gitt opp bruhodet ved Kuban.
Snart blir hele Krim en blindgate.
Rapporter til Brandt.
Hvis du hadde valget mellom Biarritz og Sibir...
Hva ville du velge?
- Steiner... - Oberst!
Sett deg, Steiner.
- Hvordan var det på sykehuset? - Interessant. Det kan anbefales.
Anførte Stransky motangrepet den dagen Meyer ble drept?
Løytnant Meyer ledet angrepet. Stransky var ikke å se.
- Er du helt sikker? - Jeg så løytnant Meyer dø.
Hent Triebig. Du blir her. Du skal høre på.
Sir!
Du undertegnet rapporten. Var du til stede under motangrepet?
Jeg ledsaget kaptein Stransky ut da han tilkalte flere menn.
Så sendte han meg tilbake.
Hvordan kunne du underskrive på at Stransky ledet motangrepet?
Jeg var ikke til stede. De sårete fortalte meg det.
- Kan du oppgi noen navn? - De hørte ikke til staben.
Jeg kjenner ikke navnene.
Og med all røyken... Vi ble beskutt, sir.
Jeg har kontrollert rapporten din.
Kaptein Kiesel vil informere deg om resultatet.
lfølge granskingen-
- har samtlige menn i 2. kompani som var med på angrepet erklært-
- at angrepet ble anført av løytnant Meyer.
Ingen av dem så kaptein Stransky eller løytnant Triebig.
Jeg mener at ingenting er mer forkastelig-
- enn å stjele laurbærene til en som ble drept i kamp.
Står Steiner ved sitt ord, blir jeg nødt til å anmelde-
- kaptein Stransky... og deg.
Ja, sir.
Bekrefter du at kaptein Stransky ikke var hos kompaniet?
Kan jeg få besvare spørsmålet om tre eller fire dager, sir?
Så du Stransky eller ikke?
Tre av, Triebig.
Hva er det som feiler deg?
Du avgjør om Stransky får Jernkorset.
Og du kan bli bedt om å vitne mot ham.
Våre uoverensstemmelser er en privatsak.
Du vet at jeg alltid har vist forståelse for deg.
Men jeg er lei av å slåss mot dine overordnete.
- Jeg har aldri bedt deg om noe. - Ikke bedt meg?
- Er du gått fra forstanden? - Hvorfor er du så utakknemlig?
Hva har jeg å være takknemlig for, kaptein?
Din toleranse?
Skjønt dere er mer opplyste enn de fleste offiserer, -
- forakter jeg dere.
Jeg forakter alle offiserer.
Alle stranskyene, triebigene, og jernkorsgribbene i hele armeen.
Begriper du hva du sier?
Fatter du i hvilken grad jeg avskyr denne uniformen-
- og alt den står for?
Forsvinn!
Vennligst forsvinn.
Hovedkvarteret. General von Kellingshofen.
Oberst Brandt. Ja, herr general.
Jeg visste ikke at det var så ille.
Det var leit å høre.
Vi trekker oss tilbake til bruhodet ved Kuban.
Ingen baktropp. Ikke engang Steiners tropp.
Vi trekker oss ikke tilbake. Vi flykter.
Stransky. Ja, kaptein Kiesel. Jeg skulle til å gå.
Ikke ennå. Hør her.
Regimentet mener at det er uklokt og livsfarlig-
- å etterlate noen baktropp, Steiners inkludert.
De skal evakueres med de andre. Forstått?
Ja.
Triebig! Alle baktropper skal delta i evakueringen.
- Skal jeg si fra til Steiners tropp? - Ja.
Gi meg Steiner.
Regimentet?
Regiments-Hk, hører dere meg?
Hovedkvarteret!
- Kompani B! - Er det noen der?
Tanks!
Hører du meg, Stransky?
Alle linjene er brutt.
Til fabrikken!
Gi meg miner, Zoll. Fort!
Legg dem oppå beltet.
Inn i fabrikken. Opp med farta!
De kommer fra begge sider. Opp på brua, Krüger.
Anselm... En granat!
Kast den!
Herregud!
Dietz dekker oss.
Kom!
- Kaptein Pucher rapporterer. - Nye ordrer?
Og et brev til Dem personlig.
- Du gjetter vel hva dette er? - En overføring?
Stransky skal melde seg i Paris innen en uke.
- Du vil bli innkvartert, Pucher. - Ikke pakk ut. Mulig vi reiser.
Stransky! Uten Steiners bevis får han Jernkorset sitt.
Den arrogante jævelen!
Stransky i Paris og Steiner... Gudene skal vite hvor han er.
Det er visst 22-23 kilometer herfra til Anapa.
Myr og villmark.
Den samme fella bak russernes linje. Bare dritt!
Geværet ditt. Dritt og atter dritt.
Vi forsøker landeveien.
Vi kommer oss aldri over denne veien.
Har du hastverk? Bråk blir det nok av, uansett.
Steiner! Kysten er klar.
Vi går. Fort dere!
Kom deg ned, Anselm!
Krøttervognene, eller hva de nå sender, kommer kl 12.00.
Forutsatt at ikke russerne har sprengt sporet i lufta.
- Spørsmål? - Nei, sir.
Tre av.
Fortsett sondering og angrep langs hele fronten.
De hører ikke etter.
- Ikke du heller. - Hva sa du?
Hvem trenger vel jernbanen? Når vi bryter opp, -
- fortsetter vi blitzkrigen gjennom Stalingrad, rett opp til Moskva.
Hva skal vi gjøre når vi taper krigen?
Forberede den neste.
Tror du han overlever?
Steiner? Hvordan skulle han klare det?
Hent Zoll, Anselm.
- Hva er det? - Ei bru. Ta med noe å drepe med.
- Det er en lek. - En lek!
En barnelek. Det bringer ulykke å trå på sola.
Jeg tenkte at hvis jeg hoppet over solstrålene, ville vi overleve.
- Kamerater! - Jeg hjelper til med kniven.
- Soldatene trenger våpen. - Hva med kniven?
Slutt å skravle!
Kom igjen! Over dit! Inn i hjørnet!
Bær ut våpnene. Krüger, du går opp.
Undersøk de andre bygningene.
Over dit, alle sammen.
Kom her, skjønne harepus. Ikke gjem deg.
Hold dere der!
Hold opp, Anselm!
Kutt ut den tåpelige leken.
Dette er ikke noe bordell, men en krig!
Rolf! Se hva jeg fant.
Bær liket ut.
Hva er dette?
De viktigste stillingene rundt Anapa.
Da er vi på god vei hjem. Si takk til damene.
Og be dem kle av seg.
Hva med kroppene? Hvem skal holde dem varme?
- Vi vil ha blusene og buksene. - Vi skal jo dø allikevel.
Major.
Major!
Hun er død.
Dietz og Zoll! Hold øye med dem.
Dere andre tar på dere uniformene.
Plukk opp våpnene. Opp, opp! Ut!
Ta uniformen med inn.
Bort med deg!
Plukk den opp. Er du leken?
Snill jente.
Jeg skal gi deg noe å leke med.
Jeg blir opptatt en stund.
Hva har du lyst på?
Nydelig.
Steiner!
Dietz!
Herregud!
lkke gjør piken noe.
- Tror du på Gud, sersjant? - Jeg tror at Gud er en sadist.
Men han er trolig ikke klar over det selv.
Zoll!
Ditt dumme mannfolk!
Steiner!
Kvinnene blir med meg ut.
Kom dere ut!
Inn med dere.
Nå er vi kvitt.
Det er én ting til. Jeg vil gjerne ha en mann ut herfra raskt.
Jeg har nevnt ham før.
Hvis han kan reise med staben fra hovedkvarteret, er jeg takknemlig.
De ruller inn på begge flanker. Kaos.
Det er ikke lenger ditt problem.
Meld deg ved hovedkvarteret. Du skal evakueres.
Jeg kan ikke forlate kommandoen.
Jeg er fremdeles i stand til å gi ordrer. Og de skal adlydes!
Den ordren vil jeg nekte å adlyde, sir.
Du har vært sammen med Steiner for lenge. Hør på meg.
Mange av oss tyskere skulle vært utryddet for lenge siden.
Men jeg har avgjort at du er verd å redde.
Men jeg er en del av dette. Det fins bedre mennesker enn jeg.
- De fleste blir drept. - Du er bra nok.
Bortsett fra at du røyker for mye. Du er modigere enn du tror.
Det vil snart bli behov for modige sivile. Har du tenkt på det?
I det nye Tyskland, hvis det overhodet blir tillatt, -
- vil det være behov for entreprenører, filosofer, diktere.
Jeg begynner å forstå hva som blir din jobb.
Dette blir min siste ordre: Du må oppsøke alle disse...
Er det "bedre mennesker" du kaller dem?
Som overlevende har dere et særskilt ansvar.
Du må gå nå.
Gå!
Braun! Kjør kaptein Kiesel til jernbanen.
Steiner... Hvordan kommer vi oss over de russiske skyttergravene?
Det er bare et tidsspørsmål. De vil bli bygget i tusen år.
- Om ikke her, så et annet sted. - Ikke i Tyskland!
Tyskland...
Tror dere at de vil tilgi oss det vi har gjort? Eller glemme oss?
Vi klarer det. Med deres hjelp.
For å være ærlig, så begynner jeg å nyte dette.
Sitte her i et gjørmehull og vente på å bli skutt i filler.
Her er vi i hvert fall frie.
Steiner!
Steiner.
På hard mark hviler jeg min slitne kropp
Og stemmer i, nå natterstid til ære for min kjære
Det trenger ikke være en fra mitt eget kompani
Syng i vei!
- Bare ikke våre egne treffer oss. - Eller landminene.
200 meter igjen. Anselm!
Forsøk å få tak i noen over radioen.
Si at vi kommer ved daggry.
Vi trenger et passord.
"Rekognoseringstropp med flere russiske fanger. Ingen skyting!"
Passord, for pokker!
"Demarkasjonslinje"?
Hvorfor ikke? Demarkasjonslinje, signert Steiner.
Særskilt passord. "Demarkasjonslinje, signert Steiner."
"Med russiske fanger." Høres ut som en felle.
- Det tenkte jeg også. - Kanskje han er tatt til fange.
- Kjente du igjen stemmen? - Nei, det ble telegrafert.
En god kode. "Demarkasjonslinje".
Hvis du så seks mann i russiske uniformer nærme seg i mørket...
Kunne noen klandre deg for å åpne ild?
- Nei. - Vil du undersøke stillingen...
- og ta deg av det?
Du trives jo i Biarritz, ikke sant?
Du liker Sør-Frankrike, ikke sant?
Kom igjen.
Kern! Vi to bærer våpnene.
Dere andre holder hendene tydelig bak hodet.
- Jeg går først, sersjant. - Ikke pokker, Schnurrbart!
Kanskje en tulling ikke skjønte meldingen.
Rolf!
Du har hatt ansvaret for oss. Nå har jeg ansvaret for deg.
Før oss inn.
Se her, sir!
Velkommen, sersjant Steiner.
Min billett hjem.
Demarkasjonslinje.
Steiner kommer.
Demarkasjonslinje.
Steiner kommer.
Demarkasjonslinje.
Schnurrbart! Fremmad!
På min ordre ild.
Demarkasjonslinje!
Fortsett!
De ser ut som fanger.
Tyske soldater!
- Vi er tyskere! - Ild!
Fortsett!
Steiner!
Stans der!
Hent mennene mine!
Bårer!
Helvetes nazisvin!
Det var Stranskys ordre. Jeg er uskyldig.
Vi beklager.
Han er død.
Jeg er uskyldig.
Nå må dere klare dere.
Hvis jeg ikke finner dere, så velg en annen offiser.
Eller deserter. Det er det samme for meg.
- Hvor skal du? - Gjøre opp en gjeld.
Du er vår troppssjef. Dette er ikke over ennå.
Du er den nye troppssjefen. Og Anselm er troppen din.
- Det liker du vel, din skurk. - Steiner!
- Ja, oberst Brandt. - Det blir verre. Vi trenger deg.
Jeg har mine ordrer!
- Min avløser leder kompaniet. - Bare reis, Stransky.
Triebig er død.
Det fungerte ikke, kaptein.
Jeg lever. Og du er død.
Triebig har ikke vært under min kommando på flere timer.
Han er blitt overført.
Aristokratisk haug med prøyssisk drittpreik!
Reiser du uten Jernkorset? Det er bare et tidsspørsmål.
Hvor er resten av troppen din?
Hvor er resten av troppen din, spurte jeg!
Du, kaptein Stransky.
Du er resten av troppen min.
- Kan du bruke denne? - Selvfølgelig.
Jeg blir med på det.
Jeg skal vise deg hva en prøyssisk offiser er god for.
Så skal jeg vise deg hvor Jernkorsene gror.
Bli her!
Kjemp med meg.
Kom deg opp!
Kom deg opp, Stransky!
Hvordan lader jeg på nytt? Steiner!
Fryd dere ikke over hans fall For selv om verden stanset udyret
Er tøsen som fødte ham kåt igjen